Tiden stannar i operationssalen. Man går fram till bordet...
Man granskar patienten, greppar skalpellen...
...och sen går man in i en bubbla.
Det är bara du och operationen. Allt annat kvittar.
Inte tid. Inte smärta. Inte utmattning. Inget.
- Hej! Har jag missat det? - Nej då.
- Oj, det var snabbt! - Vad?
Jag pratade med en mäklare om huset och har fått ett bud.
- Ska du sälja huset? - Nej. Jag vet inte.
Varför vill folk döda sina artärer?
- Är de här än? Har jag missat det? - Nej.
- Jag vill se dem svettas. - Har jag missat det?
- Jag vill se nån skita på sig. - Sett det. Känt lukten.
- Ankungarna är här! - Det händer i verkligheten också.
När nåt stort händer... nåt tragiskt...
Då stelnar man. Man går in i sin lyckliga bubbla...
- Derek. - Okej. Meredith.
...i vad som känns som en sekund, tills man ser sig om.
Då inser man...
- ...att ett år har gått. - Ni har förhoppningar.
Ni vill in i spelet. För en månad sen var ni läkarstudenter.
I dag är ni läkare.
De fem år ni ska tillbringa här blir de bästa och värsta i era liv.
- Har du en fråga? - Ja. Varför?
- Du räckte upp handen. - Jag menar: Varför blir de det?
- Jag skulle precis komma till det. - Förlåt.
Vad skulle jag säga? Visst, ja.
Ni kommer att testas till gränsen. Se er om. Hälsa på era rivaler.
Åtta av er byter specialisering. Fem av er ger upp.
Två av er får sparken. Det här är er startlinje.
Det här är er arena. Hur väl ni spelar...
...det bestämmer ni själva.
- De ser dumma ut. - Har vi verkligen varit så unga?
- De är så... utvilade. - Och dumma.
- Och ivriga, som hundvalpar. - Nej, som ankungar.
- Det är nytt. - Du var borta länge.
- Utan vår hjälp skulle de drunkna. - Och dränka patienterna.
De ser lovande ut. Rätt lovande... för att vara ankungar.
Jag får väl några bra? Du har väl sett till det?
Hör upp! Det här är dr Edwards.
En del av er får arbeta med henne. Lyssna på allt hon säger.
- Hon kan forma er till goda kirurger. - Tack, dr Webber.
Och grattis. - Dr Webber ska gifta sig i dag.
- Grattis, sir. - Hurra!
Tack. Vilka har fått dr Edwards?
Jag har inte sett till det.
Jag har tre regler: lyssna alltid på sjuksköterskorna.
Ni vet inte mer än de gör.
Två: era liv är centrerade kring mig, inte er, er pojkvän-
-era familjegräl eller könssjukdomar.
Med fokus på mig blir vi kirurger, annars: butiksbiträden.
Tre: klaga inte. Den som klagar åker ut. Uppfattat?
Du. Upprepa reglerna.
Lyssna på sköterskor. Dyrka er. Klaga och dö.
Bra. Kom.
Hunt. Hur länge blir Richard chef?
Jag vill expandera, men hans budget är tajt.
- När kommer du tillbaka? - Aldrig. Ni får utse nån ny.
- Jaså? När? - Varför?
För att jag har varit chef länge nog. Det är dags för nåt annat.
Jackson. Jackson?
Du skräpar ner. Vad gör du?
- Vill du ha? - Du behöver inte vara här, hjärtat.
Jag stöttar dig. April sa att tärnans jobb är att stötta bruden-
- och hålla henne sällskap. Det är det jag gör.
Meredith sa att tärnan kör flyktbilen om bruden vill dra.
Om du vill dra är jag redo. Hojta till, bara.
- Och vi leder över L. A. - Jag trodde att April skulle följa med.
- Är allt bra mellan er? - Ja, absolut.
Jag förstår.
Kvinnan som återvände från krigszonen-
- är inte samma tjej som åkte. April har förändrats.
Det vore begripligt om det blev tungt.
Jackson.
Är det Richard? Säg att han äntligen är här!
- Extranyheter. - Det är inte Richard.
- Vad är det? - ...från platsen.
- Vet vi hur många de är? - Nej, men vi missar nog bröllopet.
- Gjorde ni en lobektomi i öknen? - Vi var tvungna.
- Vet nån vad som hänt? - Är det rent adrenalin?
- Vad? - Öknen. - Nej, man blir avtrubbad.
Nästa grupp åker om två veckor.
- Bo i tält? - Jag är uppvuxen i en bil.
- Vi borde åka ihop. - Nej.
Okej, här kommer de.
- Vad har vi här? - Medelålders kvinna med krosskador.
Vi har gjort kompressioner i 28 minuter.
49-årig man med kammarflimmer. Han har fått epinefrin.
Det kommer fyra ambulanser till med dödsoffer.
Varför töms inte ambulanserna?
De är inte ambulanser, de är likbilar. Alla är döda.
Vad har hänt där ute?
En tunnel rasade under rusningen. Omkring tjugo bilar är fastklämda.
- Vet vi hur många som är skadade? - De har inte hittat nån som lever än.
- Hur många är döda? - Tretton, hittills.
- Herregud. - Den här lever!
- Undan. - Scott Henry, 17 år gammal.
- Stickskada i buken och hjärtstopp. - Sök Karev!
- Håll er undan, så att de kan arbeta. - Dr Karev till akuten.
- En som lever. Det kan finnas fler. - Hoppas inte för mycket.
- Det kan finnas fler. - Det kan finnas fler...
Tre ambulanser på väg in. De kör hit så många de kan.
Vi har skadade på väg in.
- Lägg fram verktyg och boka upp blod. - Det finns alltid fler.
Jag vet. Jag skulle åka, men det här var för stort...
Jag ska inte släpa bort dig. Jag vill hjälpa till.
Det är skäl nummer 537 att vi är ämnade för varann.
- Operationer är sexiga. - Det stämmer.
I kväll, på vår bröllopsnatt...
...får du se hur upphetsad jag blir av att operera hela morgonen.
- Folk är döende. - Du är stel för att vara best man.
- Bara lugn. Du får inte sparken. - Bra. Det är en ny roll för mig.
De ska välja ny chef snart. Jag tänker rekommendera dig.
- Om du inte har nåt emot det... - Du sa likadant om styrelseposten.
Karev fick den. Du är som "Chefen och vargen".
Vem sitter i styrelsen nu? Du eller Karev?
Gå fot, ankungar!
34-årig gravid kvinna.
Hon heter Joan Paulson, i 40:e veckan och har värkar.
Hon har klagat över smärta i nacken.
- Och vem är du? - Andrew. Jag hjälpte till på plats.
- Vi måste tillbaka. - Vi tar över.
Jag är själv kirurg.
Värkarna är fem minuter isär. Hennes man är kvar i bilen.
- Ni måste rädda Keith! - Var inte orolig, Joan.
- De behöver en grupp läkare på plats. - Vilka ska åka?
- Pierce, Shepherd, Kepner, Grey. - Grey har inte fått klartecken.
- Jag åker. - Du kan inte åka härifrån.
Grey! Vi ska skicka ut ett läkarlag. Du har fått klartecken.
Hon borde stå under övervakning. Du kan inte särbehandla henne.
Det kan jag visst.
- Var försiktiga! - Är du läkare?
- En i taget. - Scott är 17 år och satt i baksätet.
Han blev rejält skadad och åkte in i ambulans.
- Var är era föräldrar? - Hemma i Missoula.
- De litar på oss. Vi är... - ...nördar. Vi besöker universitetet.
Wilson! Vi behöver hjälp med pojken.
- Pratar han om Scott? - Han dör väl inte?
- Är det här Scott? - Kammarflimmer.
- Ge epinefrin. Ladda till 150. - Wilson, kom och hjälp till!
- Vi har sökt förlossningen. - Sök ortoped för nacken.
- Mår barnet bra? - Ja, hjärtslagen ser fina ut.
Kan fostret skadas om patienten ligger ner?
- Kan fostret skadas? - Ut.
- Ursäkta? - Ut!
Gå till radiologen. Jag hör av mig.
- Var ligger radiologen? - Ut!
Värkarna började i morse, så jag ville till sjukhuset.
Jag tvingade Keith att ta tunneln. Han ville ta bron, men inte jag.
- När gifte ni er? - Vi är inte gifta.
Vi träffades för nio månader och tre dagar sen.
Man lär känna varann fort om man blir gravid på första dejten.
Vi ska gifta oss nästa vecka.
Snälla, säg att vi kan gifta oss nästa vecka.
- Är ni kirurgerna från Grey-Sloan? - Ja, var är patienten?
- Vad heter han? - Keith Gardner.
Bilen är krossad. Vi fick ut frun, men...
- Herregud, där inne? Lever han? - Knappt.
Hej, Keith. Jag heter Meredith.
- Vi ska få ut dig. - Det vore trevligt.
- Hur ska man ens börja? - Man börjar, bara.
Jag behöver fler kompresser.
- Keith, följ ljusskenet med blicken. - Mår min fästmö bra?
- Hon kom till sjukhuset levande. - Bra. Bra.
Om hon kom dit så lever hon. Vi ska få barn.
Keith, vi måste lyssna på din andning. Sluta prata.
- Det kan vara lungkollaps. - Hur ser buken ut?
Den blöder ymnigt. - Keith, jag måste titta närmare.
- Han är spetsad. - Det låter illa.
Ja, men jag har sett värre saker.
Sök lungspecialist till bädd två.
- Dr Hunt? Andrew DeLuca. - Du kom in med den gravida kvinnan.
Borde jag fylla i några papper?
- Vi tar det sen. Hjälp gärna till. - Visst.
- Där kommer en till! - Andas lugnt.
- Edwards! Snyggt jobbat. - Dr DeLuca gjorde det.
- Vem? - Jag, dr DeLuca.
- Det är min slips. - Det var din slips. Ledsen.
- Det är lugnt. - Herregud!
- 3 cm öppen. - En fraktur på C5-6.
- Vad är C5-6? - Ett ben i nacken.
Det är stabilt, så vi lagar det senare.
Ta inte loss kragen. Vi löser det efter förlossningen.
- Uppfattat. - Sök mig när värkarna tilltar.
- Tack för hjälpen. - Det var så lite.
- Han förlorar blod fort. - Vi får öppna bröstkorgen.
Vi kanske ändå inte hinner upp till operationssalen.
Vi får koppla in bypass, tömma honom på blod och pumpa in saltlösning.
- Går det? - Nej, det är för riskabelt.
Det kallas skendöd. Vi kyler honom och alla hans organ.
- Det ger oss en timme till. - Hunt!
- Hur går det där ute? - Vi hinner inte hjälpa alla.
Catherine, det känns trist, men med tanke på allt...
Borde vi inte skjuta upp bröllopet?
Redan gjort. Min assistent ringer gästerna.
- Och det gör inget? - Jo då.
- Men vi vet var vi måste vara. - Chefen? Vi behöver dig!
"Skendöd" är rena science-fiction!
Det kallas akut nedkylning och har diskuterats i åratal.
- Det kan rädda patienter. - Det är riskabelt och oansvarigt.
- Hur gör man? - Vi byter ut hans blod mot saltlösning.
- Sen kyler vi honom till 10 grader. - Som ett dvaltillstånd.
- Vad ska ni göra? - För ut henne.
- Ni vill inducera hypotermi... - Nej! Vi ska inte döda honom.
- Han dör ändå. Nu får han en chans. - Nej. Pierce är ändå inte här.
- Det krävs ingen kardiolog. - Jo, om hjärtat inte börjar slå igen!
Vad gör vi då?
- Man ska inte följa nycker. - Det är en chansning.
Med ett barn? Han är minderårig.
Vi når inte föräldrarna i tid. Jag håller med Jackson.
Det blir inget av, Hunt. Det här grälet spiller bara tid.
- Vi behöver två läkares godkännande. - Skojar du?
- Jag är med. - Webber?
- Chefen? - Gör det.
Vi behöver en kanyl!
För många har dött redan. Han ska inte upp på listan.
- Hur låter luftvägarna? - Okej, men han har blod i lungorna.
- Meredith, hur går det? - Jag försöker komma åt.
Jag behöver fler kompresser.
- Vad händer? - När jag trycker rinner mer blod ut.
Metallen täpper igen flödet, men han måste opereras snart.
Om han inte kvävs först. Jag måste sätta in toraxdrän.
- Kommer du åt? - Kanske.
- Vi måste få ut honom. - Från andra sidan, med min hjälp?
- Tror ni att ni kan få ut mig? - Vi måste det. Du ska ju få barn.
- Har du barn? - Tre.
Oj. Ett räcker för att skrämma mig.
Vi gjorde det bakvänt. Man ska träffa nån, bli kär-
- gifta sig och få barn. Det blir större och större.
Joan och jag började med det största.
Vi... ska få barn. "Trevligt att råkas."
Vi lär fortfarande känna varann och upptäcker småsaker.
Hon... sover med strumporna på.
Vi gillar att titta på tennis, men inte att spela.
Hon gillar techno, vilket jag aldrig hade accepterat i vanliga fall.
Jag älskar verkligen hennes egenheter.
Det är... som om hon är mitt hem.
Jag borde säga det till henne.
Eller hur?
- Ta det lugnt! - Förlåt.
- Vad tuggar du på? - Paj med brie... och prosciutto.
Brie? Brie!
Vi har patienter som fick cement över sig i morse.
Men, visst. Ta lite brie, du.
Medan du bär på blodprover... Det är ju vidrigt!
Var hittade du den?
- Det ser gott ut! - Vad i...?
Hej! Catherine Avery lät skicka hit maten från bröllopet.
- Hur många sliders hinner jag äta? - Är det pesto?
Ska Catherine välja chef? Kan inte Hunt göra det?
Det hade sparat så mycket tid! Alla cv: n och artiga frågor.
- Vem vill bli chef? Vill du det? - Alltså...
- Var det en fråga? - Hunt borde göra det.
Jaha...
Krabbkakorna ser goda ut.
Ja, jag skulle faktiskt vilja bli chef.
- Har ni nått Scotts föräldrar? - Inte än.
- De borde veta att ni dödar honom. - Ursäkta?
- Vi har en del frågor. - Ja, tack vare vår research.
- Er research? - Ni tänker inducera hypotermi.
- Ni hörde dr Hunt. - Kliniska prövningar pågår...
- ...men inte på människor. - Var har ni fått tag på uppgifterna?
Dr Hunt. Har tekniken bara funkat i grisar?
- Va? - Inte i människor?
- Den har inte testats i människor. - Kroppstemperatur 13 grader.
- Vem sa det? - Hans vänner.
- Du sa att rönen hade publicerats. - Djurförsöken var framgångsrika.
Nån gång är den första. Tekniken hade räddat många liv.
Och du vill börja på en minderårig? Håll tummarna att det funkar!
- Han kan bli hjärndöd. - Kroppstemperatur 12 grader.
Nu är det gjort. Häng med eller gå.
Karev har rätt. Den som inte vill delta får gärna gå.
Jag stannar.
- Kroppstemperatur: 10 grader. - Vi har kanske 90 minuter på oss.
- Är ni redo? - Starta klockan. Skalpell.
Jag sa nej. Om nåt går fel äventyras hela kirurgiprogrammet.
- Det är hans enda chans. - Försvara inte tekniken.
- Du ska ta order. - Order?
- Jag är delägare. - Jag är chef. Det är mitt beslut.
Tillförordnad chef.
Han fick en chans tack vare oss. Det känns inte fel.
Ursäkta, jag har en operation till.
Om vi använder klippverktyget kommer han att blöda ihjäl.
- Vi kan göra en laparotomi... - Nej, det är ingen steril miljö.
- En ballongkateter kan köpa lite tid. - Om vi var närmare sjukhuset, ja.
Han kommer att dö. Vi kan inte göra mer.
Då säger jag att vi klipper upp bilen. Vi kan ha tur.
Ni borde åka. Jag stannar. Rädda folk som har en chans.
Jag gör vad jag kan här.
- Okej, Keith. Vi ska klippa ut dig. - Det låter bra.
Dr Edwards bad oss köra dig till operationssalen.
- Vi vet ju var den ligger. - Jag visste att vi skulle börja hårt.
Jag trodde vi skulle få se nåt coolt, men vi fick en riktig katastrof!
Jag har aldrig sett så många lik.
Läkarna stod i flera timmar och försökte få loss en kille.
- En dag står vi där. - Fick de ut honom?
Jaså, han? Nej.
- Jag kan inte andas. - Lämnade de honom bara?
Jag kan inte andas. Släpp ut mig.
Är det kragen? Jag kan lossa på den.
- Borde du det? - De lämnade Keith.
Nej, låt bli!
- Det gick som en stöt i kroppen. - Vi måste stabilisera dig.
Hjälp mig reducera luxationen.
- Vem, jag? - Hon kanske inte blir förlamad.
Jag kan inte.
- Va? - Jag vet inte hur man gör.
- Varför inte? - Jag är AT-läkare.
Det är min första dag. Jag var på väg hit, genom tunneln.
Är du AT-läkare?!
- Vi kanske kunde ha... - Det hade inte funkat.
- Ja. Nej. - Han var dödsdömd. Det var rätt val.
Vad är det?
- Vicka på tårna. - Jag känner inte ens värkarna.
- Är jag paralyserad? - Vi försöker förhindra det.
- Kan jag göra nåt? - Gå.
- Vad har hänt? - Det är nackfrakturen.
- Barnets puls sjunker. - Vad hände?
- Hon hade svårt att andas... - Ut!
- Jag måste få ut barnet. - Ut, nu!
- Vill armén göra så här? - Ja.
Vi borde åka dit i ett år. Då får vi göra sånt här jämt.
Det vore häftigt! Det kan bli ett riktigt äventyr.
- Jag vill inte ha äventyr. Helvete! - En skada på njurvenen.
- Hur lång tid tar en lagning? - 30 minuter.
- Då får han klara sig utan den. - Okej.
- De behövde ha oss här. - Ja, men det kanske fanns nåt...
- Vi gjorde allt vi kunde. - Jag menar bara...
- Jag ville göra en laparotomi. - Det är inte poängen.
Nej, poängen är den att vi kanske inte gjorde allt vi kunde ha gjort.
Vi var där allihop och såg bilen.
Man måste veta när man kan rädda nån och när man ska gå därifrån.
När är det, Meredith?
När bestämmer du dig för att vända en tragedi ryggen?
Jag är nyfiken på hur du avgör det. Just du.
När bestämmer du att nån inte längre har en chans?
Hur vet du det? När bestämmer du dig för att gå?
- Dr Shepherd, dr Edwards behöver er. - Jag är dr Shepherd.
Jaha, förlåt. Dr Edwards behöver er.
- Hon menade inte... - De behöver dig. Skynda!
Kroppstemperatur: 37 grader.
- Hjärtat borde slå. - Han kommer att vakna.
- Kom igen, Scott! - Om han dog...
- Vad har ni gjort?! - Inducerad dvala. Nu väcker vi honom.
Gör vi?
Okej. Koppla ur bypass.
Vi har en puls. Pojken överlever.
- Vad roligt att höra. - Det var rätt beslut.
- Återkom om han får nån hjärnfunktion. - Såna tankar hade låtit honom dö.
Din efterträdare blir mindre övermodig. Det ser jag till.
- Det är inte ditt beslut, Catherine. - Vi får väl se.
- Du kan inte... - Jag vet hur sjukhuset funkar!
Det har jag fått se i dag.
Jag är ledsen att vi fick lämna honom och att jag inte har nämnt husfrågan.
- Du nämner inte mycket. - Du är arg för att jag drog.
- Nej. - Amelia, jag kunde inte andas.
Jag såg mig om i huset och såg på våra barn.
- Du ringde mig inte. - Jag ringde ingen.
Jag är hjärnkirurg. Jag kunde ha räddat honom.
- Amelia... - Vem tog kontakt med dig?
Var det polis eller ambulanspersonal?
Hur långt bort var sjukhuset? Hur länge satt du där och väntade?
Hur många timmar dröjde det innan jag fick besked?
Hur många chanser fick du att ringa mig?
- Varför ringde du mig inte? - Du kunde inte ha gjort nåt.
- Han var dödsdömd. - Det vet du inte.
Tänk om jag kunde ha hjälpt honom! Jag kan göra det omöjliga.
Jag borde ha varit där. Om jag hade fått behandla honom...
Det var för sent. När de väl hade...
Det var för sent.
Hur kunde du göra så? Hur kunde du låta honom dö-
- utan att ge mig en förvarning? Jag fick inte ta farväl!
Jag hade väntat mig den respekten, när min bror var döende.
Jag fick inte ta farväl, på grund av dig.
Helvete!
Hej! Vad trist med bröllopet.
- Det var nog bra att ställa in det. - Att skjuta upp det, menar du.
Oddsen är inte på min sida, Miranda. Jag har misslyckats två gånger förr.
Det blir alltid ett val mellan kvinnan och arbetet.
- Jag väljer... - ...arbetet.
Jag borde ju lära mig nån gång.
Det låter som om du har det. Du ska bara acceptera det.
Mellan Catherine och mig har det varit ett problem och lär förbli det.
Jag vill nog inte inleda resan om den inte leder nånvart.
Försiktigt. Försiktigt.
Du är jätteduktig, Joan. Andas djupt.
Vad är det? Berätta, Joan.
- Jag känner nåt. I fingrarna. - Då fungerar sträckbehandlingen.
Och i tårna! Tack gode Gud! Jag har känsel i benen igen.
Herregud! Herregud.
Jag känner allt! Herregud!
- Hon har värkar. - Joan, du måste ligga still.
Vi måste skydda din nacke.
Du hade rätt. Jag tog en stor risk.
Du hade tur i dag. En stor portion tur.
Jag förstår. Är Kepner tillbaka från tunneln?
Jag vet inte. Jag vet inte mycket om henne längre.
Hon har förändrats... sen hon kom hem efter tiden med dig.
Jag är glad att hon har hittat nåt som gör henne glad... antar jag.
Men det är konstigt. Vi tänker inte likadant längre.
Nånsin.
Det blir så. Oftare än man kan tro.
Man åker i väg och kommer hem. Världen har förändrats.
Det som var logiskt är det inte längre.
Har du hört att jag slutar som chef?
Ge henne tid. Mer kan du inte göra.
Sluta sura. Han överlevde!
- Jag vill inte bråka. - Bråka?
Ja. Du tar upp armén, jag säger åt dig att inte åka och du blir arg.
Om du säger åt mig vad jag ska göra? Definitivt.
- Okej. Vill du åka, åk! - Vad är problemet?
Det lät som nåt vi kunde göra ihop.
Jag har kämpat länge och äntligen hittat min plats.
- Här, med de här människorna. - Alex...
Fjolåret var hemskt. Nu är Mer hemma, och det känns äntligen bra.
Jag vill inte åka. Jag har rötter här. Det har jag aldrig haft förr.
Jag tänker inte dra nu. Vill du åka? Åk!
Det är ditt liv. Gör som du vill.
Det är snart över, Joan.
Hör ni...
- Nu kommer barnet. - Jag måste krysta igen.
Barnet kommer nu. - Håll i henne, Edwards.
Upptaget!
Hej.
Jag ville fråga en sak, men jag var rädd att få ett ja.
Låt bli, då.
Jag drog och satte livet på paus. Jag behövde det.
Sen jag kom hem kan jag inte komma i gång igen.
Jag åker hem varje kväll till mitt hus...
Det är inte mitt, utan mitt och Dereks.
Nu är han borta och det känns bara som ett hus.
Jag kom tillbaka, men är inte hemma. Jag vill vara hemma.
- Kan vi bo hos dig ett tag? - Visst, inga problem.
- Du borde nog stämma av med Wilson. - Det behövs definitivt inte.
Nej. Förklara det en gång till, då.
Mamma, när hände det?
Mamma, hur kan du säga så?
- Du är så duktig. Krysta igen. - Jag klarar det inte.
- Han skulle vara här med mig. - Du måste kämpa på, Joan.
Huvudet är ute.
Hur återvänder man till verkligheten?
- Joan, du var så duktig. - Keith skulle ju klippa navelsträngen!
- Han skulle höra det första skriket. - Håll ditt barn. Allt ser bra ut.
- Mamma, hälsa på din son. - Det är läskigt.
Det var inte så här det skulle bli. Det var inte planen.
Han borde vara här. Keith borde vara här!
- Hej, lilla vän! - Tiden stod stilla.
Mamma, jag måste lägga på. Jag har... Hej då.
Nu skyndar den fram.
- Akuten? - Ja.
- Ännu fler? - Man söker en livbåt.
- Allt väl? - Ja då.
Nåt som kan ge en hopp.
Men är man redo att lämna sin lyckliga bubbla-
- och kliva ut i den stora, bländande, blodiga, hemska världen?
Jag lät dem inte klippa loss honom. Du sa "om vi var närmare sjukhuset".
Nu ger vi honom en chans.
Är du redo att uppnå...
...det omöjliga?